Menu
Rimbaud Jean-Nicolas Arthur (*20.10.1854 - †10.11.1891)
Dopisy vidoucího
- ukázka (2000, nakladatelství Gallery; ISBN: 80-86010-34-1)
- přeložil Miloslav Topinka
- jedná se o texty 2 dopisů, ve kterých se 16letý Arthur Rimbaud pokusil na poměrně nevelkém prostoru formulovat své představy o básnické konfesi
- v 1. dopisu, adresovaném středoškolskému profesoru rétoriky, naznačuje Rimbaud svou teorii vidoucnosti, kterou pak detailněji rozpracovává ve 2. textu, určeném 26letému básníkovi Paulu Demenymu
- Rimbaud je přesvědčen o tom, že pro dokonalého básníka je nutné především do nejmenších detailů poznat sám sebe, svou duši a vnitřní svět; teprve cílevědomým, "dlouhým, nesmírným a vědomým rozrušováním všech smyslů" má básník předpoklady k tomu, aby se stal vidoucím, a tím i někým jiným, kdo se dokáže plně soustředit na proměnu vnímání, které mu umožňuje pozorovat život a svět z úplně nových a jiných perspektiv, než je běžné pro obyčejného člověka; pro tento cíl je potřeba přinášet i další oběti: například poznat společenské dno a následně na základě vlastních zkušeností hledat nejvhodnější barvu a zvuk jazyka, ve kterém je možné zpracovat všechnu surovost bytí
I
Pan Georges Isambart
27, rue l'Abbaye-des-Champs
Douai /Nord/
Charleville, /13./ květen 1871
Drahý pane, tak jste zase profesorem. Řekl jste mi, že člověk má vůči společnosti jisté povinnosti; stal jste se součástí učitelského souboru: jdete tou správně vyšlapanou cestou. - Já mám také svoje zásady: nechávám se cynicky vydržovat; slídím po starých známých, po těch idiotech ze školy: všechno, co si jen dokážu vymyslet, tu největší hovadinu, prasárnu, ničemnost, skutkem či slovem, to jim dodávám: platí mi za to chlastem a děvkami. Stat mater dolorosa, dum pendet filius - Mám vůči společnosti jisté povinnosti - tak to má být; - a mám pravdu. - Vy máte taky pravdu, pro dnešek. Ale v zásadách, jimiž se řídíte, vidíte vlastně jen subjektivní poesii: Vaše úporná snaha dostat se znovu k univerzitnímu žlabu - promiňte! - to dokazuje. Vždycky však skončíte jako někdo, kdo je sám se sebou naprosto spokojen, kdo nic nedokázal, protože nic ani dokázat nechtěl. A to nemluvím o tom, že Vaše subjektivní poesie bude vždycky příšerně nudná. Jednoho dne, jak doufám - a mnoho jiných doufá v totéž - uvidím ve Vašich zásadách objektivní poesii, uvidím ji opravdověji, než byste to dokázal Vy! - Budu pracujícím: to je myšlenka, kterou jsem doslova posedlý, když mě šílený vztek žene do boje o Paříž, - kde přece ještě umírá tolik pracujících, zatímco já Vám tady píšu! Ale pracovat nyní, to nikdy, nikdy; jsem ve stávce.
Nyní se snažím žít co možná nejzhýraleji. Proč? Chci být básníkem a pracuji na tom, abych se stal vidoucím: tomu Vy neporozumíte a asi bych Vám to ani neuměl vysvětlit. Jde o to, dojít k neznámu rozrušováním všech smyslů. Je to příšerné utrpení, ale je třeba být silný, být rozený básník, a já v sobě básníka rozpoznal. To není vůbec moje vina. Není správné, když se říká: Já myslím: mělo by se říkat: myslí to ve mně. - Promiňte mi tu slovní hříčku.
Já je někdo jiný. Tím hůř pro dřevo, které v sobě cítí housle a nic než posměch nevědomcům, kteří se hašteří o něčem, co vůbec nechápou!
Pro mě nejste žádný učitel. Tohle Vám posílám: je to satira, jak říkáte? Je to poesie? Každopádně je to něco v žánru fantazie. - Ale, moc Vás prosím, nic v tom nepodtrhávejte, ani tužkou, ale ani v duchu:
POPRAVENÉ SRDCE
(přeložil Jan Zábrana)
Mé smutné srdce chvístá z lodi...
Mé srdce zalklé tabákem.
Oni své polívky tam hodí.
Mé smutné srdce chvístá z lodi...
Ta sběř to fórkem doprovodí,
ta, co se chechtá všemu, všem;
mé smutné srdce chvístá z lodi,
mé srdce zalklé tabákem.
Řev zupáckých a ztopořených
urážek mi ho zasvinil.
Těch fresek na zádi! Tak cenných,
tak zupáckých a ztopořených!
Abrakadabry vln, váš čenich
kéž by to srdce dlouho myl:
řev zupáckých a ztopořených
urážek mi ho zasvinil.
Až dobagujou ty své žvance,
co potom, srdce šlohnuté?
Ozve se chropot jako z kance,
až dobagujou ty své žvance!
Křeč v žaludku mě zbaví šance,
když znova, srdce, polknu tě!
Až dobagujou ty své žvance,
co potom, srdce šlohnuté?
Tím nechci říct vůbec nic. - ODPOVĚZTE MI NA ADRESU: p. Deverrière, pro A. R.
Srdečně Vás zdraví
Související odkazy
Diskuse k úryvku
Jean-Nicolas Arthur Rimbaud - Dopisy vidoucího
Štítky
střet kultur hymna Arnold Schwarzeneger Past na Sněhurku strašidelný hrad allan poe Sonety literární typ detail Persepolis antonie lednička sobecky moravia radek john memento charisma Karel Čapek napsal autíčko louka kornerová Odradek Vejce Ohnivý drak hran Pavel+Šrut rok kohouta siréna VIŠŇOVÝ SAD mladík v okovech chaloupka
Doporučujeme
Server info
Počítadlo: 697 904 128
Odezva: 0.03 s
Vykonaných SQL dotazů: 6
Návštěvnost: TOPlist.cz - školství › Český-jazyk.cz
© 2003-2024 Český-jazyk.cz - program a správa obsahu: Ing. Tomáš Souček, design: Aria-studio.cz Autoři stránek Český-jazyk.cz nezodpovídají za správnost obsahu zde uveřejněných materiálů! Práva na jednotlivé příspěvky vlastní provozovatel serveru Český-jazyk.cz! Publikování nebo další veřejné šíření obsahu serveru Český-jazyk.cz je bez písemného souhlasu provozovatele výslovně zakázáno! Užití výhradně jen pro osobní účely je možné.
Mapy webu Čtenářský deník - Životopisy - Čítanka - Spisovatelé Důležité informace Podmínky používání - Vyloučení odpovědnosti - Nastavení soukromí