Menu
Neumann Stanislav Kostka (*05.06.1875 - †28.06.1947)
Láska (3)
1
Jediná věc
1925-1927
Motýl mi sedl na ruku
Motýl mi sedl na ruku
a pták mi po boku skáče.
Kdybych jen věděl, motýle,
kdybych jen věděl, ty ptáče,
že nejsem pouhou příhodou
uprostřed vašeho kraje,
ale že horký paprsek lásky,
jež ve mně zraje,
pronikl vaší bytostí
a hřeje, hřeje vás v nitru.
Jak milionář bych vracel se
a silen strojil se k jitru.
Úsměv svých zoubků
jsi mi darovala
Úsměv svých zoubků jsi mi darovala,
úsměv tvých zoubků stále se mnou teď.
Ať cokoliv s tvým obrázkem si říkám,
ten sladký úsměv - tvoje odpověď.
Na radost, vděčnost, na touhu i žal můj
mně stejně svitne, stejně odvětí -
a bude jednou k zešílení stejný,
až vzdušný zámek můj se rozletí.
Zaň však i za ta příští svoje muka
jak jaru strom chci květem děkovat.
Zač stál by život, kdyby pro žal příští
to nejkrásnější bál se míti rád.
Jednou zrána, když jsi četla
Jednou zrána, když jsi četla,
skloněna jsouc nad stolkem,
a pro pohled můj jsi kvetla,
tropů květ, jenž spadl sem,
pohledem svým mimochodem
políbil jsem výstřih tvůj -
ale již tu se svým svodem,
šeptaje mi drze: Stůj!
Eros všudypřítomný byl,
rošťák malý... Kdo za to?
K podlaze mě, myslím, přibil.
Tohle je mu nad zlato.
Nehněvej se. V říze režné
sklopen nechodí můj zrak.
Dokořán zřel dveře něžné,
vešel tedy, tiše tak...
Dítě sladké! Svět se líbil,
tančil svět se zrakem mým.
Dítě sladké!... A já slíbil,
že to na něj nepovím!...
Proč se ti nelíbí Veliký Dug
Proč se ti nelíbí Veliký Dug?
Tys plachá, on je akrobatika, smělost a hluk.
A přece chtěl bych jeho náruč míti
a pak tě do náruče uchopiti,
a chtěl bych zuby jeho,
bych prokousal se s tebou do světa širokého,
má lásko.
Tu bychom také Bagdad si vybrali,
na jednu pohádku z Tisíce a jedné noci si zahráli.
Ta naše akrobatika byla by ovšem něžná.
Pak bychom navštívili pole sněžná
a vůbec všech pět světa dílů
a skončili bychom antikou na ostrově Milu...
Ty jeho svaly a zuby mít
a za umění moci dát si takhle zaplatit:
to by nám zazněl světa zvon,
orient-expres, transatlantik, auto a avion,
má lásko.
Chudáci takhle často sní.
Ostatně, ve skutečnosti nejsme tak neskromní.
Stačila by nám svatební bez svatby cesta
do některého hodně jižního města
a sladký pocit, že jsme na svobodě.
Nesměli bychom míti však daleko k Veliké vodě.
Znám jednu košatou smokvoň na Adrii,
samota je to, mořské vlny nedaleko bijí.
Po noci vlahé měli bychom krásné jitřní vteřiny,
nad kukuřičným polem zpívaly by nám modré hlubiny.
Vyspalí, jasní, odpočatí šli bychom krajinou,
ruka by voněla mi zvláštní květinou,
má lásko.
Související odkazy
Čtenářský deník | - | Kniha lesů, vod a strání, Kniha lesů, vod a strání (2) |
- | Nové zpěvy | |
- | Zpěvy lásky a nenávisti |
Diskuse k úryvku
Stanislav Kostka Neumann - Láska (3)
Štítky
krásnohorská Ucho balada fortunina noc trifidu Strážci času pecháček robot amok john updike životní zkušenosti těžký život deváťáka Dick Sand kritika slov gumy Weis kuřátko a obilí Z mého kraje. lupin krásná literatura sen a skutečnost poetika Zbloudilý syn zpráva o události Pracovni rozcestí macecha Puma amina haiku můj život před
Doporučujeme
Server info
Počítadlo: 697 905 437
Odezva: 0.05 s
Vykonaných SQL dotazů: 6
Návštěvnost: TOPlist.cz - školství › Český-jazyk.cz
© 2003-2024 Český-jazyk.cz - program a správa obsahu: Ing. Tomáš Souček, design: Aria-studio.cz Autoři stránek Český-jazyk.cz nezodpovídají za správnost obsahu zde uveřejněných materiálů! Práva na jednotlivé příspěvky vlastní provozovatel serveru Český-jazyk.cz! Publikování nebo další veřejné šíření obsahu serveru Český-jazyk.cz je bez písemného souhlasu provozovatele výslovně zakázáno! Užití výhradně jen pro osobní účely je možné.
Mapy webu Čtenářský deník - Životopisy - Čítanka - Spisovatelé Důležité informace Podmínky používání - Vyloučení odpovědnosti - Nastavení soukromí