Menu
Moje cesta do školy
Moje cesta do školy začíná většinou ve čtvrt na šest ráno, kdy vstanu z postele. Tato první fáze mé anabáze se vyznačuje chaotickou trajektorií, jelikož většinou pobíhám mezi svým pokojem, kuchyní, koupelnou a záchodem, přičemž některé místnosti navštěvuji vícekrát. Často také zapomenu, proč jsem tam či onam šel a musím se vracet. Po dokončení všech nezbytných úkonů vycházím krátce po šesté hodině z domu a přímou cestou přes zahradu mířím k autu, které mě téměř denně dopravuje na 4 km vzdálenou zastávku autobusu do Velkých Popovic. Tato cesta zatím vždy proběhla bez nehody, přestože je maminka, která automobil řídí, často nucena jet po hrbolaté silnici limitní rychlostí, abych autobus vůbec stihl.
Na autobusové zastávce čekám většinou několik minut, výjimečně až třicet. To nastává zvláště v zimě, kdy původní spoj nejede a čeká se na další. Autobus též jezdí většinou bez nehody, ale někdy nedojede do cíle, jímž je vlakové nádraží ve Stránčicích. K této situaci dochází především v zimním období, to se pak musí vystoupit a pokračovat pěšky. Naštěstí kritický kopec je až těsně před Stránčicemi. I chůze klidného tempa postačí k dostižení dalšího vlaku. Pokud tedy autobus až k nádraží dojede, moje cesta pokračuje po nové nádražní lávce přímo na nástupiště.
Na nástupišti vyčkám většinou 5 minut na příjezd vlaku od Benešova. Jízdenku si nekupuji, ale nejezdím načerno. Mám měsíční kupon Pražské integrované dopravy. Ve vlaku se mi většinou podaří usnout, ale zápach Vinohradského tunelu těsně před Hlavním nádražím v Praze mě bezpečně probudí. Ještě se mi nestalo, že bych zaspal a vlak se mnou odjel zpět směrem k Benešovu. Spánek ve vlaku na mě působí blahodárně, přestože mám nevýhodu v tom, že spím se zakloněnou hlavou a otevřenými ústy. Naštěstí mi do nich ještě nikdo nic nevhodil, takže mi to až tak moc nevadí. A doufám, že spolucestujícím také ne.
Následuje pěší cesta přes Hlavní nádraží, to je asi nejméně příjemný úsek mé cesty do školy. Pakliže se úspěšně propletu mezi lidmi v davu vyčkávajícími na vlak a loužičkami všeho možného, čekajíc marně na uklizení, mám téměř vyhráno. Pak už mi můžou určité nepohodlí způsobit jen bezohlední kuřáci, kteří jdou na chodníku přede mnou. Takové raději předbíhám. Má cesta vede ulicemi Jeruzalémská, Jindřišská a Panská.
Když se mi podaří dostat se včas až do školy, jsem na jednu stranu šťasten, na druhou nešťasten, protože si uvědomuji, že největší strasti dne mě teprve čekají. Cesta ze školy je mnohem příjemnější.
Zdroj: maty#7, 01.12.2008
Slohová práce Moje cesta do školy ve slovenštině?
Slovenskou verzi této slohové práce naleznete na adrese:
Diskuse ke slohové práci
Moje cesta do školy
Štítky
Dvě Věže roald dahl je s ním legrace alkohol a drogy standardní valenta Andersen zavřete oči odcházím manifest atrakce polib mi prdel rotterdamsky Nezbedníci čachtická Boříkovi ctnost anabáze golding adrenalinový poštovni schránka Psací stroj Jean-Paul Sartre lakomce dům na prodej anděl milosrdenství Rowling dobytí Honóre de Balzac teplou Někrasov
Doporučujeme
Server info
Počítadlo: 697 903 606
Odezva: 0.03 s
Vykonaných SQL dotazů: 3
Návštěvnost: TOPlist.cz - školství › Český-jazyk.cz
© 2003-2024 Český-jazyk.cz - program a správa obsahu: Ing. Tomáš Souček, design: Aria-studio.cz Autoři stránek Český-jazyk.cz nezodpovídají za správnost obsahu zde uveřejněných materiálů! Práva na jednotlivé příspěvky vlastní provozovatel serveru Český-jazyk.cz! Publikování nebo další veřejné šíření obsahu serveru Český-jazyk.cz je bez písemného souhlasu provozovatele výslovně zakázáno! Užití výhradně jen pro osobní účely je možné.
Mapy webu Čtenářský deník - Životopisy - Čítanka - Spisovatelé Důležité informace Podmínky používání - Vyloučení odpovědnosti - Nastavení soukromí